ВИВЧЕННЯ ДУМКИ КЕРІВНИКІВ ЗАКЛАДІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я ЩОДО УДОСКОНАЛЕННЯ СИСТЕМИ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я, В Т.Ч. ІЗ ВПРОВАДЖЕННЯМ АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ РЕФОРМИ В УКРАЇНІ - Мілашовська, В.О.; Любінець, О.В. (Україна. Здоров’я нації, 2023)
Мета роботи: визначення організаторами охорони здоров’я пріоритетів у проведенні структурних реформ у галузі охорони здоров’я, у т. ч. в час адміністративно-територіальної реформи. Матеріали та методи. Опитано 527 слухачів курсів спеціалізації та тематичного удосконалення, які проходили навчання на кафедрі громадського здоров’я факультету післядипломної освіти Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Використано наступні методи дослідження – соціологічного опосередкованого опитування та медичної статистики. Результати. Респондентами виділено ключові проблеми системи охорони здоров’я України: – недостатність фінансових ресурсів для забезпечення ефективної діяльності системи охорони здоров’я з державних джерел фінансування (78,56±1,79% опитаних); – недосконалість законодавчої та нормативно-правової бази щодо регулювання відносин у системі охорони здоров’я» (46,87±2,17%); – відсутність розуміння на всіх рівнях законодавчої та виконавчої влади щодо місця системи охорони здоров’я у суспільстві (40,42±2,14%). До заходів першочергового вирішення при проведенні реформування галузі у т. ч. в час адміністративно-територіальних змін ними віднесено: – підготовку стратегічних планів функціонування системи охорони здоров’я, як на рівні держави, так і на місцевому рівні, в т. ч. з використання фінансових, матеріально-технічних та кадрових ресурсів (63,57±2,10% респондентів); – встановлення ступеня оплати праці та соціального захисту медичних працівників на середньоєвропейському рівні (55,98±2,16%); – підвищення уваги до профілактичного спрямування надання медичної допомоги (35,86±2,09%). До числа важливих елементів при стратегічному плануванні розвитку системи охорони здоров’я держави респондентами віднесено: – впровадження жорстких методів контролю за безпечністю води, харчових продуктів і середовища життєдіяльності (94,31±1,01%); – пріоритетність у забезпеченні здоров’я матері та дитини, статевого, репродуктивного та психічного здоров’я (92,03±1,18%); – розробка політики і стратегії в галузі профілактики хвороб, охорони та промоції здоров’я на найближчу та дальшу перспективу (88,43±1,39%). Висновки. Встановлено, що ключовими проблемами галузі охорони здоров’я України, на думку організаторів охорони здоров’я, є недостатність фінансових ресурсів для забезпечення ефективної діяльності системи охорони здоров’я з державних джерел фінансування». Першочергового вирішення при реформуванні галузі охорони здоров’я України належать приділити підготовці стратегічних планів функціонування системи охорони здоров’я, як на рівні держави так і на місцевому рівні. Респондентами зазначено відсутність або ж низьку доступність інформації щодо територіальних змін надання медичної допомоги населенню у процесі адміністративно-територіальної реформи в країні (43,83±2,16%).