Ожиріння як хвороба та предиктор ускладнень здоров’я - Кілікова M.; Сабо, С. (Україна. Здоров’я нації, 2025)
Ожиріння призводить до структурних і функціональних змін, які завершуються численними органоспецифічними патологічними ускладненнями, що істотно впливають на захворюваність, а також на якість і тривалість життя осіб з ожирінням. Мета. Метою дослідження було з’ясувати поширеність ускладнень, пов’язаних з ожирінням. Payer, Jackuliak, Nagyová [8] вказують на зв’язок між ожирінням і виникненням кількох злоякісних новоутворень, зокрема раку молочної залози, товстої кишки та простати. Kováčová, Dókuš [9] вважають, що вагітні жінки з ожирінням також зазнають підвищеного ризику материнських і перинатальних ускладнень, причому ризик зростає зі збільшенням ІМТ. Шкірні складки, що утворюються при ожирінні та підвищеному потовиділенні, спричиняють запалення шкіри, грибкові ураження та екзему. Матеріали та методи. Методи: для збору даних ми використовували анкетування та біоімпедансне вимірювання за допомогою приладу InBody 230 з акцентом на відмінності між статями. Визначення біохімічних параметрів проводили стандартними лабораторними методами у співпраці з лабораторією Alpha Medical. Отримані дані були проаналізовані за допомогою описової та інференційної статистики. В описовій статистиці використовували абсолютні (f) та відносні частоти (%). Для інтервальних (безперервних) змінних застосовували середнє арифметичне (AM), стандартне відхилення (SD), медіану (Mdn), а також мінімальні (min) і максимальні (max) значення. В інференційній статистиці застосовували тести для порівняння груп і виявлення зв’язків між змінними. Перед вибором відповідного тесту нормальність розподілу даних перевіряли за допомогою тесту Колмогорова–Смірнова. Оскільки нормальність була підтверджена не в усіх випадках, було використано непараметричні тести. Для порівняння кількох груп в межах однієї змінної застосовували тест Крускала–Уолліса. Для номінальних змінних використовували χ²-тест незалежності та χ²-тест відповідності. Якщо передумови для цих тестів не були виконані (очікувані частоти < 5), застосовували точний тест Фішера. Для оцінки ступеня асоціації використовували рангову кореляцію Спірмена. Рівень значущості встановлено на α = 0,05. Для визначення практичної значущості зв’язків використовували коефіцієнт d Коена. Значення, близькі до dCohen = 0,2, вважаються малими, близько 0,5 – середніми, приблизно 0,8 – великими, а понад 0,8 – дуже великими. У випадку кореляції Спірмена сам коефіцієнт кореляції відображає величину ефекту. Результати. Між чоловіками та жінками виявлено статистично значущу різницю щодо наявності шкірних захворювань (χ²(1)=5,823, p=0,016). У жінок (n=27) поширеність шкірних захворювань була вищою, ніж у чоловіків (n=7). Також встановлено статистично значущу різницю між чоловіками та жінками щодо захворювань хребта і суглобів (χ²(1)=6,321, p=0,012). Виявлено різницю й у поширеності респіраторних захворювань (χ²(1)=6,757, p=0,009). У жінок (n=37) ці захворювання зустрічаються частіше, ніж у чоловіків (n=11). У вибраних лабораторних показниках при зниженні маси тіла за наявності підвищених значень не завжди спостерігається істотне наближення до норми. Висновки. Поширеність ожиріння у світі зростає та спричиняє структурні й функціональні зміни в організмі. Воно скорочує середню тривалість життя. У пацієнтів з ожирінням ІІІ ступеня (ІМТ ≥ 40 кг/м²) тривалість життя зменшується приблизно на 8–10 років. У пацієнтів з ІМТ 30–35 кг/м² тривалість життя є коротшою приблизно на 3 роки, а з кожним подальшим підвищенням ІМТ на 5 кг/м² ризик судинної смертності внаслідок таких станів, як ішемічна хвороба серця, інсульт та інші судинні захворювання, зростає на 40 %. Незважаючи на це, ожиріння не вважається захворюванням. Ожиріння слід розглядати як хронічне захворювання, а також як фактор ризику розвитку інших серйозних хронічних хвороб. Інформація про кількість осіб з надмірною масою тіла/ожирінням, а також про їхні коморбідності є основою профілактики захворювань та інвалідності. Вона має важливе значення для планування та розвитку політики громадського здоров’я, а також для загальних заходів у сфері громадського здоров’я і профілактики.