Приватний капітал у трансформації систем охорони здоров’я: міжнародний досвід та уроки для України - Заяць, О.І.; Миронюк, І.С.; Мулеса, О.Ю. (Україна. Здоров’я нації, 2025)
Метою дослідження є проведення багатовимірного аналізу ролі приватного капіталу в трансформації системи охорони здоров’я з дослідженням міжнародних парадигм і стратегічних підходів. Ця наукова робота прагне оцінити багатогранний вплив інвестицій приватного капіталу на операційну ефективність, інноваційний потенціал і, що найважливіше, якість надання медичних послуг. Це особливо актуально з огляду на подвійні виклики – робота в умовах тривалого воєнного стану й одночасна інтеграція в Європейський Союз. Матеріали та методи. Матеріали дослідження: офіційні звіти міжнародних організацій (СОТ, ВООЗ, Євростату); аналітичні матеріали провідних консалтингових компаній (Bain & Company, McKinsey); наукові публікації з питань охорони здоров’я та інвестиційної діяльності; програмні документи регуляторних ініціатив, такі як Join Commission International США, QHA Trent (Велика Британія), Australian Council on Health Care Standarts International (Австралія). Методологічна структура дослідження розроблена так, щоб забезпечити як наукову обґрунтованість, так і практичну значущість результатів. Використано синергійну комбінацію методів: порівняльний аналіз, кейс-аналіз, SWOT-аналіз, статистичний аналіз. Результати. Результати дослідження демонструють амбівалентний вплив приватного капіталу: з одного боку, він забезпечує модернізацію інфраструктури, операційну ефективність (потенційна економія до 265 млрд дол. США щорічно) та технологічні інновації (зниження витрат на 5–10 %), а з іншого – веде до зростання боргового навантаження, підвищення цін на послуги (на 6,7 %) та погіршення якості медичної допомоги (зростання ускладнень на 25 %). Активність приватного капіталу у сфері охорони здоров’я залишається високою: у 2024 р. глобальний обсяг угод сягнув 115 млрд дол. США, що стало другим найвищим показником в історії. Залучення приватного капіталу у сферу охорони здоров’я через довгострокові фонди, продовжені фонди (continuation vehicles, CVs) та прискорені поглинання створює нові можливості для стабільного фінансування, проте супроводжується істотними етичними та системними ризиками. Майбутній розвиток системи охорони здоров’я України визначатиметься поєднанням глобальних тенденцій цифровізації, інтеграції до європейського простору та внутрішніх реформ у фінансуванні й управлінні. Залучення приватного капіталу розглядається не лише як фінансовий інструмент, а як структурний чинник трансформації – через модернізацію інфраструктури, оптимізацію менеджменту та підвищення ефективності використання ресурсів. Для системної оцінки потенціалу та викликів проведено двочастинний SWOT-аналіз, який у підсумку ідентифікував, що: – система охорони здоров’я України поступово переходить у фазу структурної модернізації, де приватний капітал та міжнародна акредитація стають каталізаторами управлінських, технологічних і регуляторних змін. Упровадження європейських та міжнародних стандартів (EU4Health, JCI, ISO/EN 15224, QHA Trent) створює умови для підвищення якості медичних послуг і зміцнення довіри пацієнтів, однак цей процес потребує узгодження із соціальною функцією системи. Важливим завданням є досягнення балансу між економічною ефективністю приватних інвестицій і суспільною рівністю в доступі до медичної допомоги; – у контексті розвитку сектору надання медичних послуг в Україні доцільним є запровадження гібридної моделі публічно-приватного партнерства, яка не передбачає повної приватизації лікарень, а орієнтується на створення форм співвласності чи співуправління. У межах такої моделі приватний інвестор бере на себе функції капіталовкладень, технологічного оновлення чи менеджменту, а держава або громада зберігає соціальні зобов’язання щодо доступності послуг. Висновки. Проведене дослідження доводить, що приватний капітал виконує роль каталізатора структурних змін у системах охорони здоров’я, однак його вплив має суттєво амбівалентний характер. З одного боку, інвестиції забезпечують модернізацію інфраструктури, запровадження інноваційних технологій та підвищення операційної ефективності. З іншого боку, орієнтація на короткострокову фінансову віддачу часто призводить до зростання боргового навантаження, скорочення персоналу та погіршення якості медичних послуг, що суперечить соціальній місії охорони здоров’я. Успіх трансформації залежатиме від здатності українських інституцій забезпечити ефективний баланс між інвестиційною привабливістю галузі й гарантуванням соціальних стандартів доступності та якості медичної допомоги.