Когнітивно-емоційне реагування суб’єктів освітнього процесу в умовах кризових ситуацій і безпекових викликів: чинники ризику та напрями здоров’язбереження - Мирончук, Н.М.; Антонова, О.Є.; Антонов, О.В.; Бірук, Н.П.; Сидорчук, Н.Г. (Україна. Здоров’я нації, 2026)
Мета статті – з’ясувати особливості когнітивно-емоційного реагування й навчальної/професійної діяльності суб’єктів освітнього процесу в умовах кризових ситуацій і визначити напрями профілактично-корекційної роботи з метою збереження їхнього фізичного та психічного здоров’я. Матеріали та методи. Використано авторський опитувальник «Ставлення до психічного та фізичного здоров’я в умовах кризових ситуацій та безпекових викликів», структура якого містить три змістові блоки: І. Когнітивно-емоційне реагування на ситуацію. ІІ. Особливості професійної діяльності/навчання в умовах кризових ситуацій та безпекових викликів. ІІІ. Потреби педагогів та напрями роботи щодо інформаційно-профілактичної роботи в кризових ситуаціях. У дослідженні взяли участь студенти Житомирського державного університету імені Івана Франка (n=79 у 2022 р., n=83 у 2025 р.) і педагоги закладів загальної середньої освіти Житомирщини (n=74 у 2022 р., n=67 у 2025 р.). Статистична обробка результатів дослідження здійснювалася із застосуванням методів кількісного аналізу й описової статистики. Зокрема, визначено частотні розподіли відповідей (n), відсоткові показники (%), а також обчислено середні значення для оцінювання вираженості окремих показників когнітивно-емоційного реагування та професійної активності респондентів. Аналіз результатів здійснювався окремо за кожним блоком розробленого опитувальника з подальшим узагальненням показників. Результати. Визначено чинники тривожних станів суб’єктів освітнього процесу: психологічні; інформаційні; організаційні; гуманітарні; фізіологічні. З’ясовано поширені способи емоційного реагування досліджуваних: тривожність, занепокоєність, переживання, розгубленість. Серед поведінкових симптомів зафіксовано пасивність дій, примиреність із ситуацією та слабка активність щодо реалізації попередньо визначених планів на початку війни. На противагу цим станам у сучасних умовах відбувається переосмислення й прийняття ситуації, посилення активності в напрямі самоосвіти, саморозвитку, реалізації життєвих планів. Висновки. Визначено напрями профілактичної та корекційної роботи: діагностика фізичного та психологічного стану; моніторинг запитів і потреб, пов’язаних з організацією освітнього процесу; надання консультативної допомоги щодо правил, способів здоров’язбереження, профілактики й засобів захисту, підвищення психологічного стану; психолого-педагогічна підтримка.